Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
VAJANA 2
Nedaug liko. Tik mažas šuoliukas.
Tipo.
Ei, pats prašei, kad pasiimčiau drauge.
Tik truputį…
aukščiau.
Ei-Ei?
Kaip tą padarei?
Nieko negirdit?
Čia turi būti kitų žmonių.
Kitų kaimelių…
Vieną dieną kas nors tikrai atsilieps.
Nepasikeisk.
Ei-Ei!
Nuostabiausias gaideli tu!
Neįtikėtina!
Ko laukiat?
Keliaujam namo!
Mes sugrįžom!
Plaukiam nuo horizonto
Į namučius, į salą
Mūsų akiraty Po ryto dangumi
Grįžom mes!
Naujus krantus tyrinėjom
Daug matėm ir daug girdėjom
Sujungė mus žemė ir vanduo
Pagaliau! Mes čia!
Tai kelias į save
Kelias į save
Po kelionių jūroje!
-Mes čia! -Gyvenvietė mūsų klesti
Aitvarus mėgstam leisti
Statom namus, alėjas
-Gyventojų vis daugėja! -Mes čia!
Pakelkime stogą!
Geriau, kai tau pensiją moka.
Didžiuotųsi protėviai
Kas prarasta – atrasta!
Pagaliau mes čia!
Tai kelias į save
-Kelias į save -Kelias į save
Ar būtina dainuot?
Taip, mes su daina!
Ei, vaikai!
Susėskime ratu, jei norite išgirst
Apie šaunią jūrininkę mūsų
Ji legenda, tikra bičiulė
Su pusiau dievais!
Jie – geriausi draugai!
Kartu jie išgelbėjo žemę
Ir išlaisvino mus visus!
Kas bus toliau?
Ar gali būt geriau?
Nebent Maujis susidraugautų ir su manim.
-Taip, teisingai. -Žiūrėkit!
Ji atplaukia!
Mums lauktuves gabena!
Atvežė mums lauktuvių Vajana
Patikrinkime kanoją
Ką nors visada reikės taisyt
Kaimelis taip tiki ja Tiesa!
Kaimelis su ja
Nusigavau už rifo!
Lenktyniaujam iki kranto?
Tėti. Nevadinčiau to lenktynėmis.
-Gyvenimas vandenyne -Vajana!
Ir tapome stipresni
Dėl praeities su šlove
Dėkui mano dukrai!
Ei!
Plaukiam nuo horizonto
Taip noriu grįžt į salą
Namus, kurių taip ilgiuosi Čia aš gyvenu!
Mes čia! Vajana nuvesti turi
Į ateities Motunuji
Mus jungia ir žemė, ir vanduo
O, pagaliau
Mes čia
Tai kelias į save
Žėmėj – jūrose
Pagaliau
Mes čia!
Tai kelias į save!
-Kelias į save -Kelias į save
Nauji vaisiai!
Tau tikrai patiks.
Man niekas nepatinka.
Suvalgysiu tą gaidį!
-Naujas įvaizdis! -Taip.
Mes netgi įsigijome savo Pua!
Jo vardas – Bua!
-Praleiskit! -Atsargiai!
Nauja kanoja. Kaip su ja sekėsi? Klok.
Na, burę pasukti sunkoka, bet…
-Supratau. -Ne. Lota, nereikia…
Pasitrauk.
Vaje.
-Labas! -Labas.
Matei, atmečiau plaukus.
Išmokau iš jų.
Tai kaip sekėsi šįkart?
Kažką suradai!
Proskynoje!
Kurią surasti man truputį padėjo Ei-Ei,
bet ji tikrai ne iš mūsų kaimelio.
Nė nežinau, iš ko ji padaryta, bet tai – įrodymas.
Ten yra kitų žmonių.
Nežinau, kodėl iki šiol jų dar nesuradome,
bet, tėti, ta sala…
Manau, jie ten.
Tik turiu išsiaiškinti, kaip surasti tas žvaigždes.
Vajana!
Mažoji sesute!
-Didžioji sese! -Mažoji sesute!
Didžioji sese!
Tuoj tave pagausiu!
Tavęs nebuvo šimtą metų!
Tris dienas.
Bet ilgėjausi tavęs kiekvieną…
-Ką man parvežei? -Parvežiau?
Žadėjai parvežti man dovanų.
Pažiūrėkim.
Ką su ja daryti?
Ką…
Kur mes einam?
Čia – mūsų protėvių valdos.
Čia sužinojau, kad mūsų gentis buvo keliautojai.
Čia močiutė man atskleidė, kas esame.
Močiutė!
Ji liepė čiupti Maujui už ausies ir pasakyti jam:
„Esu Vajana Motunuji.
Lipk į mano valtį ir sugrąžink Te Fiti širdį.“
Neblogai.
Taip.
Kiek laiko prireikė?
-Kelių savaičių. -Savaičių?
Tai daugiau nei amžinai.
Žinau.
Bet tai buvo svarbu.
Ir jei nebūčiau išplaukusi, nebūčiau tapusi keliautoja.
Kaip mūsų senieji vadai.
Kaip paskutinis didysis jūrininkas
Tautajus Vasa.
Kai Maujis dar nebuvo pavogęs Te Fiti širdies ir mes nekeliavome,
tautajus Vasa norėjo sujungti mūsų salą
su visais vandenyno žmonėmis.
Nes drauge galėtume šitiek nuveikti,
tiek toli nukeliauti,
neįtikėtina.
Ir dabar, kai jau esu keliautoja,
turiu tęsti jo pradėtą darbą.
Ir čia…
Čia – mano pirmoji užuomina.
Turėtum išsiųsti Maujį, o pati likti su manimi!
Maujis užsiėmęs pusdievių reikalais, bet jei kartais pasirodytų,
čiupk jį už ausies ir pasakyk tai.
Čy hū!
Jū-hū!
Nenoriu sukelti bėdų.
Dailus kaip nulietas pusdievis tenori praeiti.
Atidarykite portalą į salą, ir eisiu savo keliais.
Kodėl turėčiau rizikuoti pažeisti dėl tavęs taisykles,
kai jau pridarei mano bosui šitiek bėdų?
Nalas viską pradėjo.
O tu užbaigei?
Vėl pakvietei tą žmogišką būtybę į savo komandą?
Komandą?
Kalbi apie merginą su kanoja ir juokingu gaideliu?
Jokia mes ne komanda.
Tik pasinaudojau ja, kad gaučiau savo kablį.
Nalas yra dievas, Mauji.
Jei mėginsi suvienyt vandenyno žmones, jis tave sunaikins.
O tada sunaikins ir ją.
Tai – mano ir jo reikalas.
Vajana čia niekuo dėta.
Per tave ji tapo keliautoja, Mauji.
Tad ji tikrai nėra niekuo dėta.
Paslaptinga sala? Nuostabu.
Norėčiau gabalėlio.
Vajana suras kitus žmones
Valgykite.
Kol kiauliena dar karšta.
Negerai čia pasakiau.
Vajana…
Tai nėra paprasta šventė.
Seniai seniai
paskutiniam keliautojui, kuris turėjo tokių didelių svajonių kaip tu,
buvo suteiktas titulas.
Šventas titulas, aukštesnis už vado…
Tautajaus titulas.
Lyderis, suvienijantis visus vandenis.
Brangioji,
ar suteiksi mums garbę ir priimsi šį titulą?
Mūsų tautos pirmoji tautaja per paskutinį tūkstantmetį.
Parodyk mums visiems, kiek toli galime nukeliauti.
Šįvakar gersime iš mūsų protėvių dubens,
kaip tautajus Vasa kartą gėrė,
kad suteiktume šį titulą tau.
Kad sujungtume mūsų praeitį, mūsų dabartį
ir ateitį, kuri mūsų laukia.
Terodo protėviai mums kelią.
Didžioji sese!
Man garbė tarnauti savo tautai.
Terodo protėviai mums kelią.
Tautajau Vasa.
Motufetu sala turėtų būti po žvaigždėmis.
Ką?
Pritvirtint burę!
Pakelt irklą!
Ne!
Kur mano žmonės?
Tautaja Vajana.
Tokia bus tavo ateitis, jei nesurasi kitų.
Tavo istorija pasibaigs
vienuma.
Nesuprantu.
Sugrąžinti Te Fiti širdį buvo tik pradžia.
Drąsiai pasitik audrą.
Suvienyk mūsų žmones.
Surask Motufetu.
Bet aš nežinau, kaip iki jos nuplaukti.
Liepsna danguje tau parodys kelią.
Palauk. Nė nežinau, kiek ji toli.
Toliau nei aš galėjau nukeliauti.
Surask Motufetu.
Suvienyk mus visus!
Ne!
Vajana!
Motufetu.
Turiu surasti Motufetu salą.
Gerai…
Teko paieškoti, bet…
Motufetu.
Kas čia?
Senovinė sala,
kurioje kadaise susiliejo vandenyno kanalai
ir jungė visų vandenų žmones.
Tačiau ji dingo. Buvo užkeikta.
Užkeikta?
Siaubingos audros metu
valdžios ištroškęs dievas Nalas,
tikėjęs, kad bus stipresnis, jei atskirs vandenyno žmones,
susilpnins mus ir užbaigs mūsų istoriją.
Mūsų protėviai tikėjo,
kad suradę Motufetu salą, panaikinsime Nalo užkeikimą
ir atkursime kanalus.
Tai – vienintelis būdas suvienyti mūsų žmones.
Antraip mūsų istorija pasibaigs.
Turime sukviesti tarybą…
Vade!
Liepsna danguje.
Jis nori, kad sekčiau paskui ją.
Ten, kur matysis naujos žvaigždės.
Gali prireikti viso gyvenimo.
Tautajus Vasa taip ir nebesugrįžo.
Tai – mūsų protėvių kvietimas, Tuji.
Bet jei jos daugiau nebepamatysime…
Kaip suprasti, nebepamatysite?
Simėja, ne, turiu galvoje…
Nenoriu, kad išvyktum!
Simėja…
Mama, tai…
Taip greitai…
Kas, jei…
Dabar tu – tautaja, Vajana.
Kai kuriems dalykams
niekad nesijaučiame pasiruošę.
Galvojau, kad žinau žvaigždynus
Ir dangus šaukia vardu
Kaip anksčiau, deja, negyvenu
Dvejones esu ištrynus
Bet tai daugiau nei aš galiu
Vėjai nunešė toli nuo šių krantų
Kaip man palikt tai?
Toli jau nuo namų
Ir nuo visų
Kuriuos pažįstu ir myliu
Kuriuos pažįstu
Anapus nežinia
Po padangėm aš viena
Gal prarasiu ten save
Namus ir kas atrasta
Jei eisiu į nežinią
Meilė jums liks praeity
Su visa mūsų žmonių ateitimi
Ten, virš nežinios
Tai likimas judesy
Na ir tai tiktai pradžia
Tai, ką pasiekiau, bus atšaukta
Yra priežastis
Jog būtent aš
Amžinybė – per ilga
Net jeigu aš atgal negrįšiu niekada?
Anapus nežinia
Ten, vandens platybėse
Ar save prarasiu tarp
Ką žinom mes dabar
Ir kas yra anapus
Meilė jums liks praeity
Su visa mūsų žmonių ateitimi
Ten, virš nežinios
Juk aš už rankos nelaikau
Kai užaugs – supras vėliau
Močiute!
Aš visada būsiu šalia
Bet laukia tavęs svarbesnė užduotis
Kodėl taip nerimauji?
Juk dabar kitaip nei paskutinį kartą.
Tada dar nesupratai, kiek gali prarasti.
Ar išmokti.
Bet štai. Mes vis dar kartu.
Tik kitaip.
Nežinau, kur nusidrieks tavo istorija,
bet niekad nenustosime rinktis, kas esame.
Tai – svarbiau už Motunuji.
Svarbiau už mus.
Tad nuplauksiu į tą naują dangų,
kad sujungčiau viso vandenyno žmones.
Ir tuomet grįšiu namo.
Aš virš ribų
Nors ir nežinau kada
Aš pasieksiu dykumas
Tvirtai žinau, kas aš
Esu Vajana!
Aš nuo žemės ir vandens
Duodu žodį – liksiu tuo, kuo ir esu
Privalau Jau išvykt
Ir atskleist
Kas virš ribų!
Vajana, tau reikia įgulos.
Ei-Ei ir Pua nesiskaito.
Plauksiu į kitą vandenyno pusę.
Kaip galėčiau jų prašyti…
Mes susitvarkysime, jei tik leisi.
Praėjusį kartą gaidelis ištvėrė.
Tuomet man reikės didesnės kanojos.
O, taip! Naujutėlaitė,
visa blizganti, su dvigubu korpusu.
Pati geriausia mano kanoja. Šaunu!
-Geriausios priemonės įgulai! -Lota!
Noriu, kad būtum mano įguloje.
Tuomet reikia ko nors geresnio.
Ūkininkas? Jūroje?
Norime valgyti ne tik žuvį.
Reikės laistymo sistemos. Dauginti augalus.
Net jei paimtum geriausią mano mokinį, nuolat badautumėt!
Būtent. Todėl mums reikia tikro meistro.
Taip, reikia… Tau…
Ačiū, Keli. Tu geriausias!
Įkliuvau.
Sveikas, Mauji.
Senokai nesimatėm.
Nežinau, kur esi, bet…
Man tikrai praverstų tavo pagalba.
Mauji!
-Moni. -Tiesą sakant, mes abu.
Maujis ir aš.
Rinkinio dalis.
Gaila, kad Maujo čia nėra.
Tau tikrai praverstų tas, kas žino visas senąsias istorijas,
yra ypač stiprus,
su gražiais plaukais ir…
Manau, pažįstu tokį vyruką.
Taip!
Keliausiu su Vajana,
nes protėviai kviečia!
Pasiruoškite išgirsti istorijų iš pirmų lūpų!
Plauksiu su tavimi.
Grįšiu kuo greičiau.
Pažadu.
Kas, jei negrįši?
Vandenynas –
mano draugas.
Mūsų draugas.
Jis mus jungia.
Tad nenukeliausiu
niekur,
kur negalėčiau būti su tavimi.
Pasiimk dalelę namų su savimi.
Mes tave mylime, Vajana!
Tvirtai įsikibkit.
Gerai.
Dar kartą.
Tai nėra mūsų istorijos pabaiga.
Čia nebus nulemtas mūsų likimas.
Mes kovosime išvien!
Drauge iškovosime laisvę!
Tas vyrukas supranta.
Taip. Tu, gražuoli.
Tau tereikia pasiekti mano kablį.
Pasiekite kablį.
Taip! Nagi. Jums pavyks.
Štai taip! Gerai!
Puikiai! Aukščiau. Gerai.
Aukščiau! Jau nedaug liko. Dar truputį…
Ne.
Ką jūs…
Nesijaudink. Nagi. Pažįsti mane. Ištrauksiu mus iš čia.
Ne, man nereikia, kad ji mane išgelbėtų.
Dar kartą.
Nes ji žus.
Nalas nekenčia žmonių net labiau nei manęs.
O žinok, manęs jis siaubingai nekenčia!
Tad kuo toliau Garbanė bus nuo viso šito, tuo geriau.
Susitvarkysime patys!
Taip, pavyko.
Paleisčiau tave, bet…
Labai tikiuosi susipažinti su tavo draugute.
Turiu planų jums abiem.
Ką? Ei…
Skanių pietų!
Lota! Ką darai?
Tobulinu.
Aišku.
Kanoja tobula.
Tobulybė – mitas.
Tegali susimauti, tada išmokti ir numirti.
Moni! Irklas?
Žinoma. Todėl ir esi keliautoja.
Ne. Ne!
Bičiuliai, visas vandenynas dabar mumis kliaujasi.
Tad pasistenkime, nenukrypkime nuo kurso
ir neiškriskime iš kanojos.
Palaukit. Kur ūkininkas?
Kada kanoja nebejudės?
Mes juk vandenyne.
-Moni! -Lota. Moni – ten.
Bičiuliai, mums nepavyks,
jei neprisijaukinsite vandenyno!
Neįmanoma prisijaukinti skysčio.
Be to, aš nemoku plaukti!
Rodos… Gerai. Tai…
Dabar visi atrodo liūdni.
Ir tas, kas suprojektavo šią kanoją, pamiršo tualetą!
-Taip. Aš suprojektavau, bet mes čia. -Ir kodėl aš sutikau?
Neturėjau net…
Nesuprantu, ką tai reiškia.
Bičiuliai!
Kad rastume Motufetu ir panaikintume Nalo užkeikimą, turim laikytis išvien.
Suraskime. Savo. Ritmą!
Tikrai nedainuosiu su visais!
Dar pažiūrėsim!
Ant pėdų ant kojų - op!
Jau laikas sukurt istoriją
Jei nesutinki – sustok!
Išklausyk šią teoriją
Žvilgt aplink
Kas gali būti geriau?
Bet kas būtų geriau.
Vandenyne, gal malonėtum?
Po saule kur kas smagiau
Nelik čia, būk protingesnis
Šėlionių ilgiesi jau?
Drėgnas yra geresnis
Ar matai?
Kas gali būti geriau?
-Tuoj vemsiu. -Palauk, galiu padėt!
Vėjas laukia - mus neša banga!
Šansų daug, jog liksim jūros dugne
-Lota! -Tik sakau.
Taip, mes skrodžiam bangas plaukiam
Lėčiau nemokam
Nes žinome tikslą
Ir kas gali būti geriau?
Kas gali būti geriau?
(Geriau nei tai)
Kas gali būti
Geriau?
Mes žengiame tik pirmyn
Ir lekiame vis tolyn
Tuoj tikslą pasieksim
Todėl, kad plaukiam kartu
Kas gali būt geriau?
Rodos, jūroje kraustausi iš proto.
Nuostabu!
Noriu smėlio bent grūdelio ir medžio.
O momentas lyg vėjas šis
Siūbuoja skrieja
Mes jūrų bičiuliai
Na, kas gali būti geriau?
-Netinka. -Ką?
Nagi… Patarimą duosiu vieną Nors daina ir išmintinga
Atsakymas - iš anksto, jeigu klausi „O kas tinka?“
Techniškai kalbant Nėra tobulų
Ir kelionėje atrasi Daug dalykų geresnių
Todėl aš kuriu Kombinuoju, konstruoju
Idėjas geras visada panaudoju!
Aš minties galiūnė Net kada pavargus būnu
Net tada, kada kanoja Ima skęsti bėdų liūne
Nesiseka baisiai Nes mes – netvarka
Mes tokia neviltis Gal geriau nugriūti veidu į grindis?
Jei blogai darai Padaryk dar kartą tai!
Taip! Šiaip tai yra lengva
Nes Lota turi moto: „Niekad nepasiduok!
Suklysi – tai išmok! Ir taip iki mirties“
Kas gali būt geriau?
Žodžiu, kas gali būti geriau?
-Kas gali būti geriau? -Kas gali būti geriau?
Nagi, Keli. Vandenynas – mūsų draugas.
Tai daros suprantama!
Plukdykit mane į sausumą!
Į salą nuvyksim
Jei užtruksime amžinybę
Nėra geriau nei tai!
Visi kartu!
-Vėjyje -Plaukuose
-Sklandome -Irkluojame
-Vykstame -Nieks nedingo čia!
Kas gali būti geriau?
Tau pavyks, Keli!
Kas gali būti geriau…
Nei tai?
O ne paskui ją turime plaukti?
Siūlau…
Nepanikuoti. Neabejoju,
kad tai nutiko ne šiaip sau.
Turbūt geras ženklas, tiesa?
Ei!
Moni! Čiupk irklą!
Stengiuosi.
Kažkas nutiko kanojai!
Bėda ne kanoja. Srovė!
Ką?
Ei, vandenyne.
Daugiau užuominų be „sek paskui kometą“ nelabai gavau.
Tad jei nori pasakyti, kad turėčiau pakeisti kursą,
ryškesnis ženklas tikrai praverstų.
Žemė?
Žemė!
Motufetu!
Mes ją suradome.
Tikrai greitai.
Girdžiu žmones?
Ten – ne sala.
Ir ne…
žmonės.
-Kakam… -Mora?
Greičiau plaukime!
Kokia gėda.
Ūkininkas, kurį nužudė kokoso riešutai.
Tai jie nekreips į mus dėmesio?
Gerai. Ar ne? Ar… gerai?
Gerai. Bičiuliai?
Į krovinių skyrių.
Ji panaudoja išcentrinę jėgą greičiui padidinti.
Vajana!
Viso gero. Ačiū, kad pavėžėjot!
Ateikit čia, kokosų…
Riešutai.
Paklausyk!
Mūsų kelionė – šventa!
Paleiskite mus.
Palauk!
Ką darot?
Kas vyksta?
Tai…
Fanų kūryba.
Pusgalvi tu. Jie klausia, ar tu nupiešei,
nes nori, kad paaiškintum piešinį.
Jūsų gimtoji sala
toje pačioje jūroje kaip Motufetu.
Ir kai Nalas padalino vandenyną, kad susilpnintų vandenynų žmones,
jūrų protėviai atsiskyrė nuo savo namų.
Jūs galvojote, kad pagaliau suradote kelią atgal,
kai suradote šį milžinišką moliuską.
O dabar bijote, kad amžiams liksite atskirti.
Visą šį laiką
jie stengiasi sugrįžti namo.
Bet jei padėsime jums įveikti moliuską,
jūs padėsite mums surasti Motufetu.
Drauge.
Alio? Mes vis dar kaip šliužai.
Kaip kovosime?
Ta suglebėlė nė piršto negali pajudinti.
Mūsų raumenys pripumpuoti neurotoksinų, tad…
Palaukit.
Moliuskas iš esmės yra didelis raumuo.
Tad jei pavyktų prisiartinti ir pataikyti į nervinį mazgą,
moliuskui – atia, o Motufetu – labas.
Manot, pavyktų?
Norite, kad mes tą padarytume?
Būtų paprasčiau, jei nebūtume kaip šliužai.
Nesijaudink. Jie sutvarkys.
Kaip?
Kas čia?
Primena kokoso riešutų skonį.
Prašliaužė virš mūsų kaip niekur nieko, ką?
Gerai, iš kur gausime toksiną moliuskui?
Iš abiejų galų.
Pirmyn. Plaukime!
Kas?
Mes susitarėme.
Mes įveiksime moliuską, o jūs padėsite surasti Motufetu.
Esi mažas, bet galingas.
Turbūt tai kareiviškas pasveikinimas, parodantis mums pagarbą.
Arba atsisveikinimas, jei mums bus šakės.
Kaip pataikysime į nervinį mazgą,
jei nežinome, kaip jis atrodo?
Manau, suprasime, kaip jis atrodo, kai pamatysime.
Taip.
Man tereikia…
Ir, Motufetu, mes atvykstam?
Misija įvykdyta.
Ne. Ne!
Todėl visuomet reikia turėti atsargą.
Ir dar vieną.
Turėti ketvirtą būtų buvusi beprotybė.
Ne!
Čy hū!
Turime nešdintis lauk!
Palauk! Ką tu… Ei! Ne…
-Moni! Moni! -Vajana!
Vajana!
Vajana?
Turiu pasakyti, man patiko.
Kakamora!
Tu tą padarei!
Truputį suklydau.
Nuostabu.
Primena rūgštį.
Neišgirsiu „čy hū“?
O, taip!
Tik pasiimsiu savo vaikelį.
Mauji!
-Tatuiruotė juda. -Ei.
-Tatuiruotė juda! -Ne.
Paklausyk. Aš esu pusdievis…
-Pasisekė! -Liaukis!
Norėčiau, kad man ta tatuiruotė trenktų.
Ei!
Gerai. Pirmoji taisyklė…
Ne.
Tik… Gerai. Kas nors…
Bičiuliai, gal galite nuridenti mane atgal?
-Aš nuridensiu! -Ne.
Ne jis.
Štai kas nutinka kai susitinki su savo didvyriais.
Puiku, tiesa?
Gerai.
Pirmoji taisyklė. Jūs manęs tokio nematėt.
Nors vis tiek kietai atrodau.
Primeni inkstų akmenį.
O tu primeni žmogų, kuris yra su tuo susidūręs.
Taigi…
Sveikas, Kumpi.
Gerai. Jaučiu, kad turiu kai ką žinoti.
Tiesą sakant, žinot, ką? Pamirškit.
Nenoriu jokių draugysčių, jei jūs…
Suprantat? Turbūt taip nebus.
Jums taip nenutiks. Nė nežinau, kodėl taip pasakiau.
Žodžiu, čia vyksta svarbūs dievų reikalai…
Tad eisiu tvarkyti reikalų.
Ką gi. Tuoj grįšiu.
O kol kas pasistenkit nenumirti ir su niekuo nekalbėkit.
O jei pamatysite išprotėjusią moterį-šikšnosparnę, bėkit.
Ji – tikras siaubas.
Saugokitės jos, antraip žūsite.
Gražiai elkitės. Maujis išeina!
Užkandukas!
Užkandukas.
Kur Vajana?
Simėja?
Simėja!
Kaip tu čia atsiradai?
Neatsiradau.
Tave prarijo milžiniškas moliuskas,
ir mūsų istorija pasibaigs,
nes dabar jau nebepadėsi vandenyno žmonėms,
ir tavo protėviai sakys:
„Vajana, nekęsime tavęs amžinai. Amžinai.“
Man pavyks.
Tau pavyks.
Nusiramink.
Aš nesikandžioju.
Nors Peka tai gali įkąst.
Jau senokai nematėme keliautojų.
Gražus irklas.
Nori pamatyt, ką su juo sugebu?
Nebūk tokia pikta.
Mes panašios, Vajana.
Žmogysta, apie kurią „kalba visi dievai“!
Kas tu?
Matangi.
Šio rojaus kampelio sergėtoja.
Tu čia gyveni?
Ne savo noru.
Maujis niekad apie mane neužsiminė?
Turbūt per daug užsiėmęs savo tatuiruote.
Ateik.
Niekur su tavimi neisiu.
-Turiu… -Ištrūkti iš čia,
panaikinti Nalo užkeikimą, surasti Motufetu.
Galiu padėti.
Žinai, kaip patekti į Motufetu?
Manai, kad kur nors patekti gali tik žinodamas kelią?
Tokia ir yra keliautojo vedlio esmė.
Tau mokytis ir mokytis.
Tikrasis keliautojas išvis nežino kelio.
Tokia ir yra esmė.
Surasti kelią, kuris dar nebuvo surastas.
Jei nori panaikinti Nalo užkeikimą, teks pradėti rizikuoti, sesut.
Truputį pasiklysti.
Kodėl turėčiau tavęs klausyti?
Nes Nalas ir mane įkalino.
Noriu, kad įveiktum Nalą,
nes tuomet ir aš būsiu išlaisvinta.
Ką?
Užrakinta amžiams čia
Tiesiog išnyksiu baimėje
Moliuskas taps tik pamiršta istorija
Prieik arčiau, atskleisiu tau
Ir pasakysiu tau
Kaip reiktų ištrūkt iš čia
Visada galima rasti kitą kelią į tikslą
Tik reikia imti mąstyti kitaip.
Kaip kitaip?
Smagu, kad paklausei.
Paklysk!
Ištrūk!
Šitam kely nėra smagu Varžyt save, mažyt
Tau reikia pajust Kaip jaudulys pavojuose kils
Nes tu ir aš, vienodos argi pamiršai
Labiausiai mes Vienodos argi pamiršai
Taisykles laužysim vėl!
Nagi, mažoji!
Jau laikas paklyst!
Siaubingas patarimas.
Vadinasi, nesiklausei.
Tik apsidairyk
Dešinė kairė Aukštyn žemyn!
Bet ant ribos Nors apie tai
Drąsiai ir laisvai
Atverk mintis - matyk
Pasitikėk manim, nes juk
Tu turi galių
Įveikti šį kelią
O aš egzistuoju
Kaip visa tai slegia
Juk taško nėra, į kur reikia vykti
Nieks nepaaiškins
Kaip spręsti šią lygtį
Mes turim paklyst! Laisvi!
Šitam kely!
Nėra smagu Varžyt save, mažyt
Tau turi patikt Kaip jaudulys pavojuose kils
Nes tu ir aš, labiausiai mes
Vienodos argi pamiršai?
Taisykles laužysim vėl!
Ką pasakysi?
Gera jį turėt, supraski…
Laisva tu visada
Aš įstrigau, atleiski…
Ar bent suvoki?
Kasdieną leidžiu tamsoje
Naudokis galimybe
Žinau - bijai, bet kur tiesa?
Pasirinkimų jūrose
Tikėk lemtim
Turėsi tai viena!
Paklysk!
Ištrūk!
Šitam kely nėra smagu Varžyt save, mažyt
Tau turi patikt Kaip jaudulys pavojuose kils
Nes tu ir aš, labiausiai mes
Vienodos argi pamiršai?
Taisykles laužysim vėl!
Paklysk! Ne!
Visuomet yra kitas kelias, Vajana.
Ką pasirinksi?
Pasiklysti.
Tai bent! Pasiklysk!
Visuomet yra kitas kelias.
Dievų portalas.
Tikrai nenuves tavęs į Motufetu.
Bet sutrumpins kelią tau ir tavo įgulai…
ir ponui Kokosų Aliejui.
Kas tas ponas…
Niekad ramiai neateis.
Mauji!
Nebijok! Esi išgelbėta!
Ji jį atidarė?
Tai užlaikei mane tame snargliuotame urve, kad drauge iškeliautume?
Tikrai ne tam, kad mudu pasikalbėtume.
Palauk!
Eime?
Negali išeiti?
Panaikink Nalo užkeikimą,
ir galbūt kada nors vėl pasimatysime.
Nepamiršk, visuomet yra kitas kelias,
net jei teks pasiklysti, kad jį surastum.
Sėkmės, tautaja Vajana.
Tau pavyks.
Jei Nalas sužinos, kad tau padėjau, mus nutrenks žaibas.
Maujis gerai atrodė.
-Bučiuoju paršelį! -Kokia laimė!
Esame dievų portale!
Bičiuliai! Mes vėl drauge!
Ir dar Maujis. Palaukit.
Kur Maujis?
Kas gero, Garbane?
Mauji!
Galėjai įspėti apie naujus apdarus.
O tai tūkstantį metų dangstau savo pasturgalį lapais.
Negaliu patikėti, kad tu čia!
Bičiuli. Pasiilgau tavęs.
Taip.
Atleisk. Keistai čia. Keistai, ane?
Tai – geriausia diena mano gyvenime.
Dievinu šį vyruką. Visiškai nekraupus.
Galim sekundėlę pasikalbėti?
Pua! Čia – Pua.
Matei Kakamorą?
Maniau, sumaitins mus tam moliuskui, bet, pasirodo, jis tikras šaunuolis,
antraip nebūčiau susipažinusi su Matangi, kuri, beje, nuostabi,
-ir suradusi tavęs, o dabar… -Garbane!
…mes drauge panaikinsime Nalo užkeikimą ir…
Atleisk. Tu sakyk.
Jūs visi žūsite.
Ką?
Nalas paslėpė Motufetu ne šiaip audroje.
Jis paslėpė milžiniškoje audroje,
užkeiktame vandenyne, iš kurio neįmanoma išplaukti,
ir dar nugramzdino ją į jūros dugną.
Vadinasi, joks žmogus negali jos pasiekti.
Tad jei nepanaikinsiu užkeikimo,
jūs visi nukeliausite į pragarą,
todėl ir nenorėjau, kad tu apskritai išplauktum,
nes dabar įstrigai,
ir žūsi, ir tavo įgula žus,
ir šįkart žus ir gaidelis.
Bet…
smagu tave matyti.
Ir mes atvykom.
Gerai tu čia, Mauji,
bet ši vieta atrodo nuostabiai.
Ir pažvelkit!
Žvaigždynas!
Jis ten!
Bičiuliai…
Protėviai nebūtų mūsų kvietę, jei negalvotų, kad galime tą padaryti.
Nebent netyčia paskambino.
Po 2 000 metų tai suprasite.
Tautajus Vasa sakė, kad tik pasiekę Motifetu
suteiksime mūsų žmonėms ateitį.
Jei jis tiek daug žino, kodėl nepasakė, kad ji… nuskandinta?
Nes liepė man sekti paskui liepsną danguje.
O ji atvedė mane tiesiai pas tave.
Logiška, nes jei Nalas galvoja, kad bus stipresnis,
išskirdamas žmones…
Tuomet panaikinti jo užkeikimą galime tik visi drauge.
Tu iškelsi salą, o aš į ją įžengsiu.
„Maujis ir Vajana vėl drauge!
Jie tokie nuostabūs!“
Mums pavyks.
Tiesa, vandenyne?
Vandenyne?
Vajana…
Vandenynas
tau čia nepadės.
Močiute!
Manau, čia pasisveikinimo dovana
nuo Nalo.
Še tau, suski!
Žmonės, užimkite savo vietas
ir padarykime tą drauge!
Reikėtų pakalbėti apie personalo atranką.
Seneliuk! Po deniu!
Nekenčiu jų.
Ei! Aš – garbaus amžiaus.
O man – 3 000 metų.
Mano amžius dar garbesnis.
Turime aplenkti juos iki saulėtekio.
Jie naktiniai?
Žinoma. Čy hū!
O, taip!
Jis mums mirktelėjo?
Už mūsų!
Laikykitės!
Vajana, su šia bure taip staigiai nepasisuksi.
Man pavyks!
Vajana!
Moni!
Vajana!
Moni!
Ne! Irklas!
Moni!
Moni…
Ką nors sugalvosime.
-Protėviai… -Vajana…
Tautajaus Vasa kanoja…
Dabar turbūt būtų negražu sakyti: „Ką aš sakiau?“,
tad aš to nesakysiu, nes tuomet pasijusi dar blogiau.
-Tik… -Bet aš tavimi tikiu.
Kiti netiki. Prasideda.
Išeik, kurgi ne. Kas?
Aš gražiai elgiausi.
Nesukinėk spenelių. Liaukis.
Gerai jau, pakalbėsiu su ja!
Suprantu, Mauji.
Tik…
Kaskart, kai galvoju, kad žinau,
ką daryti,
viskas pasikeičia.
Negaliu…
Moni vos nežuvo!
Jei per mane pasibaigs mūsų tautos istorija…
Tai – rimta!
Kažkas negerai?
Gal norėdami panaikinti užkeikimą, kaip tu sakei –
turime veikti išvien.
Aš turiu ją iškelti iš jūros,
bet žmogus turi į ją įžengti.
Klausyk, suprantu.
Niekam nesmagu, kai darbe nesiseka.
Kodėl tu apskritai čia?
Nes…
Yra taip buvę, kad jaučiausi pasiekęs dugną.
Nemačiau išeities.
Ir tuomet pasirodė kai kas.
Žmogus, kurio deramai neįvertinau.
Ir ji mane padrąsino.
Išvykusi iš salos,
nieko nepadariau gerai.
Ei…
Išeitis tikrai yra.
Nori ištrūkti?
Tereikia sakyti „čy hū“.
Nelabai moki padrąsinti.
Dar ir kaip moku.
Buvau žmogus, bet dabar…
Esu pusdievis.
Niekad nežinai, kas tavęs laukia.
Kad žinau.
Laukia milžiniška Nalo audra!
Nori ją įveikti?
Nustok…
Štai esmė…
Audros dievas mano
Tau neverta pradėt
Naudoja prieš tave, ką turi
Bet neleisk jam laimėt
Naudoja energiją
Palaužti, įveikti tave
Jis žino, kas tu esi, o didybė - viduj
Turi tikėt, ką gali
Manai, gudrybių nėra?
Bet gudrybės – tavy
Šitie vandenys gąsdina
Bet tu neši atpildą
Tad baimę – šalin, kaip ir klausimą
Man reikia… Ar galėčiau…
Čy hū?
Kuo būsi… Kuo būsi…
-Kuo būti -Tu gali?
Jūs tapsit, jūs tapsit
-Istorijos -Dalimi
Vajana Vajana
Juk tai – tava lemtis
Ar galiu gauti… Girdėti…
Ar galėčiau… Čy hū?
-Turi pati -Pakilti
Vienu lygiu aukštyn
-Parodyt -Parodyt
Ir pasakyt užteks
Vajana Vajana
Juk tai – tava lemtis
Ar galiu gauti… Girdėti…
Ar galėčiau? Čy hū?
Šis patyčių dievas
Ilsisi sau į valias
Įsivaizduokit legendą Kurią kelionė atvers
Tau – Teismo diena?
Man – antradienis vis dar
Neatėjau žaisti, bet galim žaisti
Galvoji protingai Gal nedaviau tiek kiek galėjau
Bet… kai esi po spaudimu
Aš pats netgi pamokas gaunu
Nenustebau Žinau iš geriausių
Mokais ilgai Tai – įspūdingiausia!
Tu į mane tiek daug investavus
Žmones kelis vadinu aš kiečiausiais!
Čy hū!
Kuo būsi… Kuo būsi…
Kuo būti tu gali?
Jūs tapsit, jūs tapsit
Istorijos dalimi
-Vajana -Vajana
Juk tai – tava lemtis
Ar galėčiau… Ar galėčiau…
Čy hū?
Tai mano laikas kalbą motyvuotą sakyt
O jūs turit ką sakote viską padaryt
Ir dėl tavęs daug geresnis aš
Ir net nemaniau Kad ant rankų kas tokį šansą atneš
Iš sumaišties tu trauki ir trauk
Pusdievis pasitrauks
Bet rolės keičiasi staiga
Testuoja, bando tave
Gerai, mes turime planą Laužyti burtus
Nors galimybių mažokai sukurta
Kas geriausi, kuriuos kelyje sutikau Drąsesnis ir kelią suras!
Kuo būsi… Kuo būsi…
Kuo būti tu gali?
Jūs tapsit, jūs tapsit
Istorijos dalimi
Vajana Vajana
Tai – tava lemtis
Ar galiu gauti… Girdėti…
Ar galėčiau… Čy hū!
Turi pati pakilti
Vienu lygiu aukštyn
Parodyt, parodyt
Ir pasakyt užteks!
Vajana Vajana
Juk tai – tava lemtis
Ar galiu gauti… Girdėčiau…
Čy hū!
Vajana Vajana
Juk tai – tava lemtis
Girdėti
Ar galiu gauti Čy hū!
Vajana Vajana
Juk tai – tava lemtis
Ar galiu gauti… Girdėti…
-Čy hū! -Čy hū!
Parodyk jiems, princese.
Aš vis dar nesu princesė.
Daug kas mano, kad esi.
Žinau, kad daug
jūsų prašau,
kad mūsų kanoja
tikrai gerokai aplūžusi,
bet tikiu, kad drauge mes…
Mes sugalvojome, kaip ją sutaisyti.
Protėviai irgi truputį pagelbėjo.
Aš papuošiau.
Panaudojome gaidelį.
Įspūdinga.
Nalas nori užbaigti mūsų istoriją.
Bet mes neleisime jam to padaryti.
Mums tereikia jį pergudrauti,
sugalvoti naujų triukų, kurių jis dar nėra matęs.
Aš čia šį tą pagalvojau.
Be to, turime pusdievį.
Aišku, jis truputį susivėlęs,
bet geriau nei nieko.
Manau, puikiai atrodai.
Gerai. Plauksime į Nalo audros sūkurį.
Kai iškelsiu salą, visi ten sulipkite.
Tai bus pats sunkiausias dalykas.
Tad jei kas nors norite…
Visą gyvenimą praleidau klausydamas mūsų tautos istorijų.
Tavo dėka dabar pats ją išgyvenu.
Ką gi.
Panaikinkime užkeikimą.
Taip.
Jau senokai nekėliau salos iš jūros.
Žinau, kad turiu atsiklaupti.
Turiu puikią laikyseną.
Žinai, ką? Į pažastį.
Imu prie jo priprasti.
Kaip prie karpos.
Gražu.
Gerai, padarysime tai
ir grįšime namo.
Garbane.
Audra.
Tik truputį didesnė.
Žinai, ta lavos pabaisa buvo ne tokia jau bloga.
Didžiulė banga.
Galime ją apiplaukti. Visi į vietas!
Būkit pasiruošę keisti kursą.
Tu, proto bokšte,
patikrink saulės laikrodį.
Kodėl? Kokia dabar valanda?
-Maujo valanda! -Maujo valanda!
Iškelkime salą ir parodykim tam vėjo pamušalui, kas čia bosas!
Taip!
Nešk šen tuos griaustinius!
Visai smagu, ar ne?
Čy Hū!
Taip!
Valio!
Pasiruoškim įveikti bangą.
-Lota? -Tuojau!
Še tau, Nalai!
Ar patinka?
Pala, ką?
Taip!
Padaryta!
Nagi!
Ji artinasi link mūsų!
Turime pasisukti! Bičiuliai?
Ne.
Mauji!
Viskas gerai. Pusė jau įveikta. Rezultatų lentelė.
Nalas – sukčius.
Ir bailys,
nes vengia… supranti.
Tu jam nerūpi.
Rūpiu.
Noriu pasakyti, jis nori sustabdyti žmones… mus.
Kodėl šypsaisi?
Nes galime tuo pasinaudoti. Nukreipti Nalo dėmesį, leisti sekti,
kol Maujis pasieks centrą
ir iškels salą.
-Pakeisime kursą. -Gerai.
Garbane, prieš tai tau nepavyko įveikti audros.
Kaip dabar tą padarysi?
Manau, supratau.
Teks nupjauti stiebą.
Jei nuolat grįši mums padėti,
niekad nepanaikinsime Nalo užkeikimo.
Turime nukreipti audrą, Mauji.
Tai – vienintelis būdas.
Plaukite visu greičiu.
Klausyk, galiu iškelti milijonus salų,
bet jei niekas į ją neįžengs…
Susitiksim ten, Mauji.
Susitiksim ten, Vajana.
Kumpi, Kiaušiniai…
Milžiniškas erelis!
Kokie rimtuoliai.
Pasimatysime saloje!
Lota!
Pasitrauk!
Tas sukutis artėja!
Turbūt reikėjo pagaminti prototipą.
Bingo bango!
Lota! Tu – geniali.
Nebūčiau to padariusi be Moni.
Laikykitės!
Praverstų svertas!
Jis surado Motufetu!
Nalas žino, kad surado.
Užkeikimas nedings, kol nepasieksime salos.
Privalome pasiekti salą!
Greičiau!
Aš truputį užsiėmęs.
Dar viena banga.
Reikia didesnio greičio.
Turime atsikratyti svorio.
Nagi, vaike!
Laikykis!
Pasisuk!
Sukam!
Pakelk!
Ne!
Mauji!
Mauji…
Mauji!
Ne!
Vajana!
-Mes pasiklydome! -Nežinau, ką daryti!
Nėra kito kelio!
Negaliu…
Nėra…
Kito kelio!
Yra kitas kelias.
Visuomet yra kitas kelias.
Yra kitas kelias iki salos!
Yra kitas kelias!
-Ne! Vajana, nedaryk to! -Per toli!
-Suraskite Maujį! -Vajana!
Ne! Vajana!
Vajana?
Vajana!
Vajana…
Vajana.
Vajana, tu negali.
Prašau…
Prašau.
Vis dar drauge.
Tik truputį kitaip.
Pasieksim nežinią
Tik kartu, ir tik greta
Mes pakylam su banga
Atrandame krantus
Kylam virš ribų
Kur nauja visų pradžia
Begalinių horizontų giluma
Galim kilti
Turim kilti
Norim kilti
Ten, kur nežinia
Tu pakilai.
Taip.
Ar tai reiškia…
Taip. Mano tatuiruotės vis tiek kietesnės už tavo.
Džiaugsmo šokis!
Tai buvo beprotiška…
O tuomet… Palauk. Nieko sau!
Taip.
Vajana! Tu gyva!
Vandenynas!
Aš tavęs pasiilgau.
Nagi. Dar truputį.
Kol iškėliau tą salą, tikrai praalkau.
Tu taip skaniai kvepi.
Čia Motunuji.
Namai.
Šita buvo jo.
Moku kalbėti Kakamora kalba.
Visko tiek daug.
Taip.
Ir kas žino?
Galbūt vieną dieną surasime…
Paprašysiu liautis.
Žmonės?
Ten žmonės!
Būm! Tobulai.
Siaubas.
Nėra už ką.
Kaip sekasi?
Graži šukuosena.
Ką gi. Bičiuliai, ieškau Simėjos.
Sveiki.
Ar čia yra Simėja?
Aš Simėja.
Tu Simėja, gerai.
Žinok…
Mauji!
Vajanos gerbėjos! Palaikykit šitą sekundėlę!
Galvojau, būsi didesnis.
Taip. Tipo, žymiai didesnis.
Gerai. Tavo sesuo paprašė manęs
perduoti tau dovaną.
Tiesiai iš Motufetu.
Ką su juo daryti?
Mažoji sesute!
Didžioji sese!
Mažoji sesute!
Didžioji sese!
Man patinka tavo dovana.
Čia gal dar ne viskas.
Čia dar tik pradžia.
Mes plaukiam per bangas
Naujas salas Atrandam pakeliui
-Ir kai reikės pasukt atgal -Užkandukas!
-Krantus gimtus surasim -Pagerintas užkandukas.
Tenai, tenai
Keliones mūsų apdainuos gentis
Vaikams mums iš kartos į kartą
Ir jos taps legenda
Ir kai reikės pasukt atgal
Krantus gimtus surasim
Tenai, tenai
Čy hū!
Tenai, tenai
VAJANA 2
Galvojau, kad žinau žvaigždynus
Ir dangus šaukia vardu
Kaip anksčiau, deja, negyvenu
Dvejones esu ištrynus
Bet tai daugiau nei aš galiu
Vėjai nunešė toli nuo šių krantų
Kaip man palikt tai?
Toli jau nuo namų
Ir nuo visų, kuriuos pažįstu ir myliu
Kuriuos pažįstu
Anapus – nežinia
Po padangėm aš viena
Gal prarasiu ten save Namus ir kas atrasta
Jei eisiu į nežinią
Meilė jums liks praeity
Su visa mūsų žmonių ateitimi
Ten, virš nežinios
Tai likimas judesy
Na ir tai tikrai pradžia
Tai, ką pasiekiau, bus atšaukta
Yra priežastis, jog būtent aš
Amžinybė – per ilga
Net jeigu aš atgal negrįšiu niekada?
Aš virš ribų
Nors ir nežinau kada
Aš pasieksiu dykumas
Tvirtai žinau, kas aš
Esu Vajana!
Aš nuo žemės ir vandens
Duodu žodį – liksiu tuo, kuo esu
Privalau
Jau išvykt
Ir atskleist
Kas virš ribų!
Joks žmogus neturėjo pasiekti Motufetu
ar panaikinti mano užkeikimą.
Na…
Tikrai neįsivaizduoju, kaip jai tai pavyko.
Nalai, aš sumokėjau savo skolą. Mes atsiskaitę.
Ne.
Viskas tik prasideda.
Atsiprašau. Tu piktdžiugiškai nenusijuoksi?
Nesitikėjau.
Ji ir mane pažemino.
Puikiai suprantu, kaip dabar jautiesi.
Jei kada norėsi apie tai pasikalbėti…
Gerai. Per greitai. Norit išgirsti dainą?
Naują. „Krabų lazdelės“.
Krabų lazdelės Krabų lazdelės
Vienas, du, trys, keturi, penki, šeši, septyni, aštuoni, devyni, dešimt
Kažkaip panašiai. Tinka skaičiavimui.
Subtitrus vertė: Akvilė Katilienė